Szinnyei Ferenc
Szinnyei Ferenc | |
Született | 1875. április 2. Budapest |
Elhunyt | 1947. november 9. (72 évesen) Budapest |
Állampolgársága | magyar |
Nemzetisége | magyar |
Házastársa | Pap Gizella |
Szülei | Id. Szinnyei József, Gancsházi Gancs Klementina |
Foglalkozása | irodalomtörténész, egyetemi magántanár |
Iskolái | Budapesti Tudományegyetem (1894–1898) |
Sírhelye | Farkasréti temető (19/1-1-27/28)[1][2] |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Szinnyei Ferenc témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Szinnyei Ferenc (Budapest, 1875. április 2. – Budapest, 1947. november 9.)[3] bölcseleti doktor, irodalomtörténész, egyetemi magántanár, állami felsőipariskolai rendes tanár, az MTA levelező (1914) majd rendes (1928) tagja.
Élete
[szerkesztés]Id. Szinnyei József és Gancsházi Gancs Klementina fia. Budapesten végezte középiskolai tanulmányait a kegyesrendiek főgimnáziumában 1894-ben. Ezután a budapesti egyetem bölcseleti karán (1894-1898) magyar és latin filologiai valamint filozófiai és művészettörténeti előadásokat hallgatott. 1898-ban bölcseleti doktori oklevelet nyert. 1888-89-ben a budapesti tanárképző intézet gyakorló főgimnáziumában mint ösztöndíjas tanárjelölt működött s 1899-ben középiskolai tanári oklevelet nyert. 1889-1900-ban a magyar királyi állámi felsőipariskola óradíjas tanára volt s 1900 óta ugyanott mint rendes tanár dolgozott. 1900-ban hosszabb utazást tett Olaszországban. 1906. április 2-án Budapesten feleségül vette Pap Gizellát.[4] 1907-ben a Magyar Tudományos Akadémia irodalomtörténeti bizottságának segédtagja lett. 1908-ban pedig magántanárrá habilitálták a budapesti egyetemen a 19. század magyar irodalomtörténetéből. 1914. május 19-én az MTA levelező, 1928. május 18-án pedig rendes tagjává választotta. 1920-tól a Szent István Akadémia harmadik osztályának, 1922-től 1942-ig igazgatótanácsának tagja volt. 1933. január 31-étől a Kisfaludy Társaság tagja.
Művei
[szerkesztés]Folyóiratcikkek
[szerkesztés]Szépirodalmi dolgozatai s egyéb cikkei az Urambátyámban (1889-93), Budapesti Hírlap (1892. 200. sz.), Ifjúkor (1892), Komáromi Lapok (1892-95), Az Állatok Őre (1893), Ország Világ (1893-94., 1898), M. Geniusz (1894), Emlékkönyv a bpesti egyetemi bölcsészethallgatók segítőegyesületének 25 éves jubileumára (1897), Tanulók Lapja (1897. Antonius beszéde Shakespeare Julius Caesarjában. A «Tengeri hántás») és az Aikaban (Helsingfors, 1908. Juhani Aranyin mielipiteet eepoksen sommitellusta: Arany az eposzi kompozicióról).
Munkái
[szerkesztés]- Bacsányi János. Budapest, 1898. (Különnyomat az Irodalomtörténeti Közleményekből)
- Nagy Ignácz. Budapest, 1902. (Különnyomat az Irodalomtörténeti Közleményekből. Ismertette a Budapesti Hírlap 1903. 314. sz.).
- Petőfi Sándor családi versei. Bevezetéssel és jegyzetekkel ellátta. Budapest, é. n. (Magyar Könyvtár 158.)
- Jókai Mór kisebb alkalmi beszédei. Jegyzetekkel és bevezetéssel ellátta. Budapest, é. n. (Magyar Könyvtár 175.)
- Népvilág Jókai elbeszélései. Bevezetéssel és jegyzetekkel ellátta. Budapest, é. n. (Magyar Könyvtár 254.)
- A humorról szóló magyar elméleti irodalom. Budapest, 1903. (Különnyomat az Egyetemes Philologiai Közlönyből).
- Bacsányi János. Budapest, 1904. Rajzokkal. (Magyar Történeti Életrajzok. Szélesebb alapon. Ism. 1905: Vasárnapi Ujság 11., Budapesti Hírlap 92., Hazánk 87. sz.).
- Arany humora. Budapest, 1905. (Különnyomat a Budapesti Szemléből).
- Arany «Toldi szerelmé»-nek forrásai. Budapest, 1905. (Magyar irodalomtörténeti értekezések 6. Ism. Egyet. Philol. Közlöny 1906.).
- Unkarilaisen kirjallisuuden historia. (A magyar irodalom története). Helsingfors, 1905. (Különnyomat az Yleisen kirjallisuuden historia c. világirodalomtörténetből).
- A regény. A belső világ rajza a regényben. Pápa, 1907. (Értekezések a nyelv- és széptudományok köréből XXIV. 8.) (új kiadás: Budapest, 1926)
- Arany a compositióról. Budapest, 1908. (Különnyomat az Irodalomtörténeti Közleményekből)
- Arany János. Budapest, 1909. (Költők és Írók)
- Geschichte der Ungarischen Literatur. Leipzig, 1909. (Sammlung Göschen. Katona Lajos egyetemi tanárral együtt.).
- Arany tudományos munkássága. Budapest, 1909. (Különnyomat a Budapesti Szemléből).
- Novellairodalmunk Jósikáig. Budapest, 1911. (Különnyomat az Irodalomtörténeti Közleményekből 6.)
- Történelem. 1. rész: Ókor és középkor; 2. rész: Újkor; 3. rész: Legújabb kor. 1–3 füzet. Budapest, 1913.
- Jósika Miklós. Budapest, 1915. (Értekezések a nyelv- és széptudományok köréből XXII. 2.)
- Ambrus Zoltán. Budapest, 1918. (Különnyomat az Irodalomtörténetből)
- Justh Zsigmond. Budapest, 1918. (Különnyomat a Budapesti Szemléből)
- Kármán József és az Uránia névtelenjei. Budapest, 1924. (Értekezések a nyelv- és széptudományok köréből XXIV. 5.)
- Kemény Zsigmond munkássága a szabadságharcig. Budapest, 1924. (Szent István Akadémia nyelv- és széptudományi olvasmányok felolvasásai I. 4.)
- Novella- és regényirodalmunk a szabadságharcig. 1-2. köt. Budapest, 1925-26. (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvkiadó Vállalata)
- A regény : (a belső világ rajza a regényben). Budapest, 1926.
- Kisfaludy Károly. Budapest, 1927. (Irodalomtörténeti Füzetek 19.)
- Novella- és regényirodalmunk az abszolutizmus korának elején. Budapest, 1929. (Értekezések a nyelv- és széptudományok köréből XXIV. 14.)
- Elbeszélőink egymásrahatása a Bach-korszakban. Budapest, 1932. (Különnyomat az Irodalomtörténeti Közleményekből)
- Régi magyar elbeszélők I–II. Bevezette: Szinnyei Ferenc. Budapest, 1934. (Élő könyvek – Magyar Klasszikusok 59-60.)
- Az irodalmi élet a Bach-korszakban. Budapest, 1937. (Különnyomat az Irodalomtörténeti Közleményekből)
- Novella- és regényirodalmunk a Bach-korszakban. Budapest, 1939. (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvkiadó Vállalata)
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ https://epa.oszk.hu/00000/00003/00030/adattar.html
- ↑ https://epa.oszk.hu/00000/00003/00030/nevmutato.html
- ↑ Halálesete bejegyezve a Bp. I. ker. állami halotti akv. 117/1947. folyószám alatt.
- ↑ Budapest II. kerületi polgári házassági anyakönyv, 1906. év, 142. folyószám.
Források
[szerkesztés]- Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái XIII. (Steiner–Télfy). Budapest: Hornyánszky. 1909.
- Magyar katolikus lexikon I–XVII. Főszerk. Diós István; szerk. Viczián János. Budapest: Szent István Társulat. 1993–2014. [1]